Minomet je v podstate zbraň s vysokou eleváciou a hladko vŕtanou hlavňou, pretože strelu nestabilizuje na vysokej balistickej dráhe rotácia, ale vlastné stabilizačné krídelká.
Odpalovacia hlaveň, ktorá býva podopretá dvojnožkou, spočíva na opernej doske.
Na dvojnožke sa dá nastavovať polohový úhol, na ktorom je priamo závislá trajektória a tým aj dostrel.
Minometný granát má v spodnej časti urychlovaciu nálož, ku ktorej zapáleniu dochádza jednoducho nárazom z vrchu spustenej strely na úderník v päte hlavne.
Nakolko sa jedná o zbraň mechanicky robustnú a pritom lacnú a výrobne a operačne nenáročnú, našla zvlášť významné uplatnenie v zákopovej vojne na západnom fronte.
Priekopníkmi v používaní mínometov boli Briti. Nemci plne docenili túto zbraň až po I.svetovej vojne, keď sa príčinami svojej porážky začali zaoberať. V období medzi oboma svet.vojnami sa potom vehementne venovali jej technickému zdokonalovaniu. Do roku 1939 sa minomet stal štandardnou zbraňou na podporu pechotných útokov takmer vo všetkých armádach.
Nevýhodou minometu je nepresnosť strelby.Aj skúsené minometné obsluhy museli väčšinou odpáliť v priemere až 10 granátov, než sa im podarilo priamo zasiahnuť ciel...
V priebehu II.svetovej vojny sa v Nemecku podarilo značnou mierou minomety štandardizovať a z celého spektra sa takto vydelili tri základné typy.
Prvý nemecký mínomet bol zaradený do výzbroje ako osemcentimetrový granátomet 34(8cmGW 34). Presná ráž činila v rozpore s označením 81 milimetrov. Až do konca vojny zostal štandardným nemeckým pechotným minometom. Granát o hmotnosti 3,4Kg dokázal odpáliť do vzdialenosti maximálne 2400 metrov, čo je asi 5 krát viac než mal menší príbuzný-5 centimetrový lahký granátomet 36 (leGW 36), ktorý bol zaradený do výzbroje v roku 1936.
leGW 36 odpaloval granáty o hmotnosti 0,9 kg na vzdialenosť max.500 metrov. Oba minomety bojovo nasadili napríklad SS divízie Totenkopf a SS-Polizei už pri západnom ťažení v roku 1940. Neskôr však výroba leGW 36 skončila, pretože bol príliš komplikovaný a tým aj drahý a postrádal palebnú silu.
Od roku 1942 začalo minometov leGW 36 vo výzbroji prvosledových jednotiek rapídne ubúdať avšak aj naďalej sa zbraň vyskytovala u jednotiek zahraničných dobrovolníkov SS operujúcich v zázemí a u výcvikových útvarov, kde zostala až do konca vojny.
Napr.Horská divízia SS Handschar mala v každej rote horskej pechoty jednu čatu lahkých minometov. Podobne aj Landstorm Nederland vybudovaná v sile jedného pluku v Holandsku vyšla do pola vyzbrojená leGW 36 ešte v lete 1944.Časť tejto jednotky sa zapojila aj do ťažkých bojov u Arnhemu. Zostávajúce lahké minomety boli z výzbroje postupne sťahované.
Najväčším a pritom najsporadickejšie sa vyskytujúcim nemeckým minometom bol tzv.12 cm ťažký granátomet 42(sGW 42). Bola to ťažká,velmi účinná zbraň, ktorá na šťastie pre spojencov bola skôr raritou. Bola produktom vývoja rokov 1942-43, vedeného s cielom postaviť protiváhu sovietskemu ťažkému mínometu rovnakej ráže, sktorým sa museli Nemci konfrontovať na východnom fronte. Prakticky išlo o kópiu tejto zbrane. Minomet sGW 42 dokázal odpáliť granát o hmotnosti 15,8kg na vzdialenosť 6050 metrov čo sú čísla naozaj úctihodné. Do výzbroje sa začal zavádzať v priebehu roku 1943 a niekolko málo vybraných jednotiek Waffen SS ich obdržalo v roku 1944. Nikdy však nešlo o velké množstvá.O vzácnosti tejto zbrane svedčí napríklad to, že žiadna z divízií Zbraní SS dislokovaných na západnom fronte neobdržala tento minomet pred zahájením operácií v Normandii.o celú vojnu používal Wehrmacht minomety nemalou mierou a určite častejšie než protivník.Spoliehanie sa na túto zbraň vystupovalo do popredia čím dalej tým markantnejšie, pretože sa dala lahko a lacno vyrábať a taktiež sa dala na bojisku rýchlo premiestnovat a maskovať čo prispievalo k vyššej šanci prežiť na bojisku v situácii keď spojenci mali vzdušnú prevahu a vážne ohrozovali pechotné delá a inú väčšiu delostreleckú techniku. Minomety sa vynikajúco osvedčili hlavne v obranných bojoch v záverečných fázach vojny.V hojnom počte sa v Nemeckej armáde používali aj minomety ukoristené. K najčastejšie používaným zahraničným modelom patrili rozne verzie odvodené od základného typu 8,14 cm Stokes-Brant, ktorý sa na začiatku vojny vyskytoval v Európe najhojnejšie. Len francúzska armáda ich mala v roku 1940 vo výzbroji viac ako 8000 a ďalších exemplárov sa Nemci zmocnili v Rakúsku, Polska, Holandsku, Dánsku a Juhoslávii. Taktiež sa používali minomety Ruské a Dánske.
![Obrázek](http://galerie.palba.cz/albums/Nemecko1918_45/pechotni_vyzbroj/normal_5-cmGrW36-1.jpg)
![Obrázek](http://galerie.palba.cz/albums/Nemecko1918_45/pechotni_vyzbroj/normal_5-cmGrW36-2.jpg)
![Obrázek](http://galerie.palba.cz/albums/Nemecko1918_45/pechotni_vyzbroj/normal_8-cmGrW34-1.jpg)