![Obrázek](http://www.palba.cz/forumfoto/albums/userpics/10002/moskva_zm1.jpg)
Dzine, já taky nevím, mně by stačilo vyjít v letní uniformě, bez rukavic a kulicha jen u nás v zimě a měl bych toho za chvíli dost
![Usměv :)](./images/smilies/usmev.gif)
Těžko si představit situaci, kdesi ve stepích Ruska v zimní vánici. Omrzliny byly následkem také nedostatku ponožek a punčoch - jakmile se látka z větší části rozpadla, nohu již od prochlazené kůže nedělilo nic.
![Obrázek](http://www.palba.cz/forumfoto/albums/userpics/10002/moskva_zm2.jpg)
Když se podívám na Rusy, tak ti zimní vybavení a ušanky měli, včetně kabátu z beranice. Němci měli velký zájem po oblečení mrtvých Sovětů - byly velmi populární ruské ušanky a válenky.
![Obrázek](http://www.palba.cz/forumfoto/albums/userpics/10002/normal_moskva_rus2.jpg)
Syntetický benzín se v zimě rozkládal na dvě nepoužitelné složky, nebyly zimní oleje, zamrzaly brzdo-vratná zařízení u děl, špatně chodily kulomety, apod.
![Obrázek](http://www.palba.cz/forumfoto/albums/userpics/10002/normal_moskva_rus1.jpg)
Divize ze Sibiře kruté mrazy dobře snášely. Rusové v prvních letech rádi dělali své ofenzívy v zimě, protože wehrmacht ztratil pohyblivost.
Německé ztráty jsou uvedeny třeba tady
www.cyberussr.com/rus/ww2-kia.html
Nebo možná přesnější
www.valka.cz/clanek_10.html
Německá armáda utrpěla vážnější ztráty poprvé ve válce právě před Moskvou v prosinci a lednu 1941/42. Ale předtím také „drobnější ztráty“, které v souhrnu daly velké číslo.
Počet zabitých/pohřešovaných, po měsících 1941
Listopad 1941 28 200 | 4 600
Prosinec 1941 39 000 | 10 453
Počet zabitých/pohřešovaných, po měsících 1942
Leden 1942 44 400 | 10 100
Únor 1942 44 500 | 4 100
Ovšem nejsou zde uváděny vůbec počty zraněných a omrzlých. Po zimě a na počátku roku 1942 byly stavy německých vojsk na dvou třetinách původní síly. Ze tří miliónů mužů byl jeden milion ztracen. Podrobněji to je rozebráno níže. Tanková technika také mnoho utrpěla bojovými ztrátami, ale i dlouhou cestou a opotřebením. Dalo hodně práce jednotky znovu doplnit a připravit na letní ofenzívu. Němci přitom nedokázali už zaútočit po celé délce fronty, ale jen na jižním směru.
Například tažení na Západ (Francie, Belgie, Holandsko) v roce 1940 stálo „jen“ 50 tisíc obětí (resp. počet zabitých, Francie: 46 000+, počet zraněných: 111 640, počet pohřešovaných Francie: 1 000+).
Počet zabitých, východní fronta 1941 - 30.11.44: 1 419 728
Počet pohřešovaných, východní fronta 1941 - 30.11.44: 997 056
Počet zraněných, východní fronta 1941 - 30.11.44: 3 498 060
Počet zabitých, Afrika 1940 - 4.43: 12 808
Počet pohřešovaných, Afrika 1940 - 4.43: 90 052 (hlavně zajatci?)
Život vojáka v zimě
Život v drsných zimních podmínkách závisel na přizpůsobivosti každého vojáka a to i za těch nejprimitivnějších metod. Nešlo jen o to nezmrznout, ale i o to nějak zafungovat v případě boje. Pokud bylo v úkrytu vlhko, tak bylo třeba počítat s tím, že vlhkost vnikne do zbraně a po vyjití na mráz sražená vlhkost zbraň znehybní. Noční mrazy a ledový vichr hrozily omrzlinami doslova každému, kdo neměl dostatečnou zimní výstroj, což v počátečních letech války se SSSR byl velmi častý příklad. K vyčerpání přispíval i stres jako typický jev spojený s nepřerušovanou bojovou činností. Muže Wehrmachtu i Waffen-SS tak začaly kosit zdánlivě banální nemoci. Nejhůře na tom byli nováčci, ještě neadaptovaná na nové podmínky. Rota s tak mohla zmenšit až na velkost pouhé čety...
Následkem chladu dochází ke stažení cév a zblednutí kůže- začneme se klepat zimou a cvakat zuby. Při delším trvání chladu se kůže mění na modročervenou, pálí, chladne a stává se necitlivou. Dostavuje se pocit únavy spojený s nejistou chůzí. Dochází k potlačení tělesných funkcí.
Pokračuje-li podchlazování dále, nastává při poklesu tělesné teploty na 20-24 stupňů Celsia smrt. Zákeřné jsou i tzv. neviditelné lokální omrzliny, např. tak při dlouhém stání v zaplaveném zákopu vzniká tzv. zákopová noha. Dojde k poškození podkožních cév (ucpání tromby), dochází k nekrozám, gangrénám a nohu je nutné urychleně amputovat...
Život na frontě byl nekonečnou sérií nástupů do stráže a na hlídky. Z důvodu poklesu početních stavů v důsledku ztrát na muže vycházela řada častěji a prodloužily se tak i strážní úseky. Sněhové vánice pak byly utrpením. Nasazovat brýle nemělo ani tak cenu, jednak se v tomto případě ochranné brýle ihned zalepily vrstvou ledu a jednak mohlo dojít k jejich přimrznutí k obličeji. Náhlá slepota mohla zapříčinit strhnutí brýlí i s kusy obličeje (rány se pak v mrazu těžko hojily). Nepřerušovaný spánek se stal luxusem. Odměnou za pobyt na mrazu byla chvilka osobního volna po službě. S nástupem zimy nastal další problém- byl konec s teplým jídlem. Než jídlo dopravili zásobovači do pozic, bylo už většinou ve vánici zmrzlé na kost. Bohužel panoval všeobecný nedostatek suchého lihu do vařičů Esbit a tak povětšinou nebylo ani jak si stravu přihřát. Vlastní zdroje potravy byly nepatrné. Například zmrzlý chleba se sekal sekerami.
Zdroj:
http://www.sud.estranky.cz/clanky/clank ... oci_-.html
Podrobnější rozbor ztrát
Německé východní vojsko připravené k útoku na SSSR disponovalo k 22. červnu 1941 3 000 000 vojáky v 7 armádách. 4 tankovými skupinami a 3 leteckými armádami. Uvádí se v posledním historickém prameni, že to bylo 80% ozbrojených sil Německa. A že zde stálo 19 z 21 tankových divizí. V posledních číslech jsem narazil na tyto stavy: 600 000 vozidel, 750 000 koní, 3 580 tanků, 7 184 děl a 1 830 letadel.
Finsko, Rumunsko, Maďarsko a Itálie vyslaly 766 640 vojáků ve 40 divizích, 323 tanků, 6 427 děl a minometů a 913 letounů.
Němci odhadovali, že proti nim stojí v evropské části SSSR 213 sovětských divizí. Ve skutečnosti jich však bylo 360. Přesná čísla vojsk Rudé armády v evropské části SSSR jsou nejasná, probíhala mobilizace. Celkový stav tanků k 22. červnu 1941 v celém Sovětském svazu se odhaduje na 17 000 z toho v evropské části 10 000 ( T-34 1963 kusů ). Letounů se v celém SSSR odhaduje 12 000 kusů starých a nových letounů ( v celé Rudé armádě probíhalo přezbrojování na nové letouny a nové tanky ). Odhaduje se, že v evropské části bylo 9 až 10 000 letounů.
www.palba.cz/viewtopic.php?t=1188
Dzine na tvém oblíbeném webu mají údaje a to včetně raněných. Ztráty na východní frontě.
www.fronta.cz/dotaz/ztraty-na-vychodni-fronte-1941
Od června 1941 do března 1942 bylo nenávratně ztraceno (zabito) 500 000 vojáků. Resp. podle Haldera „jen“ 232 380 mrtvých (a 8827 důstojníků), dále 822 930 (23 541) raněných, 52 520 (855) nezvěstných. Suma je pak cca 1,2 mil. vojáků. Ze 3 milionů, tedy více jak třetina německých vojáků odepsána. Těžko říct kolik zraněných se vrátilo zpátky na frontu.
Pokud se podíváme na ruské ztráty jsou také strašné.
Období zima 5.12.1941 - 30.4.1942
1,249 mil. nenávratné ztráty (mrtví a nezvěstní); 1,6027 mil. ranění; 2,8517 mil. celkem.
Stalin se údajně od svého špeha, Dr. Sorgeho dozvěděl, že Japonsko na Sovětský svaz nezaútočí, čímž mohl přesunout k Moskvě elitní sibiřské divize. Jejich zapojení do bojů od 5. prosince znamenalo konečné zastavení německé ofenzívy. Polní velitelé s ohledem na čtyřicetistupňové mrazy navrhovali zastavit ofenzívu, což Hitler důrazně odmítl. 20. prosince odletěl Guderian do Rastenburgu, kde Hitlerovi referoval o strašlivých podmínkách na frontě.
Vojákům zamrzaly zbraně, motory tanků nevybavené nemrznoucími oleji nešly nastartovat a mnoho vojáků, vystrojených ještě pro letní podmínky, trpělo omrzlinami. Operace Tajfun zamrzla "za minutu dvanáct". Rusové, lépe vybavení i vyzbrojení pro zimní podmínky, převzali iniciativu. Tou dobou již měl generál Žukov k dispozici okolo třiceti čerstvých mongolských divizí ze Sibiře, které kruté mrazy dobře snášely.
www.panzernet.net/panzernet/stranky/bitvy/tajfun.php
Výborný video
www.youtube.com/watch?v=o35E68h_Kfs
Poslední část
www.youtube.com/watch?v=ZU6o-tXy8X8
Ztráty bojové techniky a její doplňování by bylo na samostatnou kapitolu.
Záložní armáda
Po 22. červnu 1941 potkal Wehrmacht zádrhel v podobě Rudé armády. Potom už bylo doplňování německých jednotek na frontě nepřetržitou řadou improvizací. Ztráty německé armády na východě přesáhly všechna očekávání, a proto byla od konce léta 1941 činěna řada opatření k ulehčení kritické situace. Zde je několik z nich:
a) vytvoření Polních záložních divizí (Feldersatz-Division) - v srpnu 1941 bylo sestaveno 5 těchto divizí (A až E), které byly odeslány na východní frontu a tam rozpuštěny mezi divize s těžkými ztrátami.
Po ztrátách, které německé divize utrpěly v zimě 1941/42 musely však být Polní záložní divize znovu obnoveny, v lednu 1942 jich bylo zformováno 6 (A až F). Divize byly znovu rozpuštěny během roku 1942. Poté už nebyly nikdy obnoveny.
b) přísun divizí z okupované Evropy. Stoupají „spotřeba“ vojáků na východní frontě byla řešena i touto cestou. Tak byl mezi říjnem 1941 a červnem 1942 silně zredukován počet divizí Polní armády v západní Evropě (září 1941: 43 divizí; červen 1942: 27 divizí) i na Balkánu (říjen 1941: 9 divizí; červen 1942: 5 divizí). Poté ovšem začaly počty nasazených německých divizí opět narůstat, na západě kvůli vzrůstající možnosti spojenecké invaze a na Balkáně kvůli rostoucí bojové aktivitě partyzánů.
Nárůst byl způsoben i akcí Walküre II, která spočívala v postavení 3 nových pěších divizí (38., 39. a 65.), které byly opět „stlučeny“ záložních jednotek. Divize byly rozmístěny u kanálu La Manche a opět byly nekompletní - měly pouze dva pěší pluky.
c) jednorázové akce na zvýšení počtu německých divizí na východě - akce Walküre I a Rheingold.
V prosinci 1941 byly postaveny 4 nové divize (328. - 331.) z rezervních zdrojů (Walküre I). Byly silně zredukovány (dva pěší prapory místo třech v pluku), např. průzkumné oddíly byly bez vozidel (byly jízdní nebo cyklistické). Teprve v zimě 1942/43 byly doplněny do podoby normálních pěších divizí. Dopraveny vlakem do Pruska či Polska, odtud pěší pochod na frontu.
V lednu 1942 obdobná akce „Rheingold“ - postavení 5 pěších divizí (383., 384., 385., 387., 389.). Byly to normální pěší divize.
A tak dále a tak podobně, až nastala další tragédie po Stalingradu. 30. ledna 1943 vyhlašuje Goebbels ve Sportpalastu totální válku.
www.youtube.com/watch?v=ac8zXl3Vv_Q
Následující čas přinese pro Záložní armádu nový fenomén: zakládání „staronových“ divizí namísto těch zničených. Ohromná porce těchto jednotek vznikla po pádu stalingradského kotle. Od druhé poloviny roku 1943 však divize zanikaly a vznikaly s železnou pravidelností. Kvůli sovětské přesile a nedostatečnému množství operačních záloh byly divize velmi často kompletně odepsány, jelikož se musely na frontě držet prakticky až do totálního zničení.
Hitler místo doplňování starých divizí zakládal raději nové, dále tady byly Waffen-SS, nebo „soukromé divize“ Göringa. Lepší vybavenost Waffen-SS není potřeba hledat ve výzbroji, ale ve složení divizí, které byly většinou početnější a vybaveny více automatickými zbraněmi, případně obrněnou technikou, než jejich protějšky ve Wehrmachtu. To však vycházelo z odlišných organizačních schémat, nikoliv z rozdílných přístupů při zásobování. Ke konci války se už rozdíly v organizaci mezi jednotkami Waffen-SS a Wehrmachtu začaly kvůli nedostatku lidí, zbraní a techniky vytrácet a nakonec některé "divize" Waffen-SS nedosahovaly ani síly pluku. V posledních dvou letech války se z původně logického a přehledného systému stala džungle složená z ohromného množství jednotek.
Zdroje:
www.panzernet.net/php/index.php?topic=4319.0
www.fronta.cz/dotaz/zasobovani-jednotek-ss
www.lexikon-der-wehrmacht.de
www.axishistory.com
Hitlerova armáda. Vývoj a struktura německých ozbrojených sil 1933-1945. Nakladatelství Bonus A, Brno, 1997.